Kaptajnens log: Stjernedato 41590,5.
Rådgiver Troi var blevet sat af på Stjernebase G-6 for besøg hjemme-
- og vi var tæt på Sigma 3-Systemet, da deres Forbundskoloni udsendte-
- nødråb om lægehjælp. En eksplosion havde ødelagt en mine hos dem.
Hent brandsårsmedicin. Teleportér de hårdest sårede til lastrum 6.
- Dette er kaptajnen, dr Crusher. - Dr Crusher her.
Antallet af sårede kolonister er 504.
- Kan I klare det? - Det mener vi, sir.
- Vi er nu på warp 9,1, sir. - Så er vi ved kolonien om 3,2 timer.
Her er en plan over minen. Det ser ud som udsivning af metan.
Jeg opfanger et kraftfelt derude. Det er næsten som om...
Q-enheden, sir. Det er det samme gitter, vi mødte, da vi...
- Det er i fast form, sir. - Alarm! Fuldt stop!
- Maskinen bak, sir. - Ikke nu, for pokker. Q!
Skjolde og deflektorer er oppe.
Vi er på fuldt stop, sir.
Jeg troede, I var hoppet tilbage til jeres eget stjernesystem, mennesker.
Taler jeg med Q? Vi er på vej for at redde hårdt sårede...
Vi på Q har studeret vores sidste møde med jer og er imponerede.
Lad os diskutere... måske opfyldelsen af jeres vildeste drøm.
Det lyder spændende, men vi er på en vigtig rejse.
- Når den er afsluttet, så... - Opgiv den mission, kaptajn.
Min plan er vigtigere.
Hvis min stråleglans blænder jer, så måske noget mere almindeligt...
Admiral Q. Til tjeneste!
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser, dets fortsatte mission-
- for at udforske nye verdener, finde nyt liv og civilisationer-
- dristigt betræde ukendte områder.
Kaptajnens log, tillæg: Rejsen til Sigma 3 standset af et enormt gitter-
- og et utidigt besøg af Q.
- De er ikke stjerneflådeadmiral, Q. - Ej heller en Aldebaren-slange.
- Men du antog mig for det. - Der fik han os, kaptajn.
Åh, den vældige førsteofficer Riker!
- Finder De det morsomt? - Det ville jeg måske...
- Men vi skal hjælpe nogle døende... - Åh, jeres race lider altid!
Nej, løjtnant Worf! De foretager Dem intet uden min ordre.
Du kunne have lært noget, makrohoved med mikrohjerne!
De talte om at tilbyde "opfyldelsen af vore vildeste drømme"?
Når missionen er forbi, vil jeg lytte til tilbudet.
- Forudsat, det er acceptabelt. - Efter jeres dumme menneskeværdier?
- Hør, Picard. Hvorfor denne mistro? - Hvorfor?!
Engang erobrede De mit fartøj og dømte alle mennesker som vilde.
De anklagede os ved en post-atomar, domstol fra det 21. århundrede-
- hvor De angreb mit folk. Og igen erobrede De mit fartøj.
Og det nager Dem, ikke? "Erobrede mit fartøj, erobrede..."
De afbrød vores Farpoint-mission.
De ville have os dømt som uvidende vilde.
Hvis vi gjorde noget forkert ved den mægtige og komplekse livsform...
- Men da det ikke skete... - Blev Q interesseret i jer.
Ser ingen af jer jeres store held? "Erobrede mit fartøj"...!
Sådan klager et forstokket sind, der kun kender militære privilegier.
Men du, Riker... jeg husker dig godt, hvad mener du om tilbudet?
- Vi har ikke tid til spil. - Spil?! Sagde nogen "spil"?
Og det interesserer jer måske ...et dødbringende spil?
Lad spillet begynde!
Hvor er vi?
I en klasse-M verden. Tyngdekraft og ilt kan tåles af os.
Dobbeltmåner! Hvor er vi?
I betragtning af den magt, Q udviste sidste gang...
...hvor som helst. Hvis stedet overhovedet eksisterer!
Men ikke kedeligt. Q er alt andet end fantasiforladt.
Kaptajnen skal åbenbart ikke være sammen med os.
Sikkerhedsrum? Det er kaptajnen. Sikkerhedsrum?
Teknikrum? Det er broen.
Komponentkontrollen? Hører I mig? Det er kaptajnen.
- Derovre, sir! - Kom, Riker.
Et godt spil kræver regler og planlægning.
Jeres Hartley sagde vist: "Menneskene afsløres i valg af spil."
Næsten rigtigt. I afsløres bedst i måden, I spiller på.
Hans forslag kan give os vigtige informationer.
Utroligt! Jeg tænkte netop på gammeldags sodavand.
Og så blev det til det! Rigtig tørstslukker. Her er varmt.
- Hvad med mine folk? - Hvad de ønsker... selvfølgelig.
"Drik ikke med din fjende." Stivsindet klingon-regel.
Det forklarer, hvorfor de blev besejret.
Fortiden fascinerer dig stadig.
- Ikke særlig originalt. - Au contraire.
Det er fremtiden, der er spændende, og burde optage jer.
Af alle racer kan I ikke stagnere. Forandring er grundlæggende.
- Men til hvad? Det er spørgsmålet. - Menneskene kalder det... truisme.
- Altså ikke særlig originalt? - Du sagde det selv.
Men dette hører ikke til i fremtiden.
Rigtigt! Jeg lånte det fra jeres stivsindede kaptajns hjerne.
Det er kulisserne til et spil, som kræver regler og belønninger
- og en opstilling, man kender. - Jeg kender det ikke... Data?
Det er fra napoleonstiden, sir. Fra slutningen af 1700-tallet.
Stedet er hovedkvarterets lejrtelt. Uniformen er en fransk marskals.
- En marskal står over en admiral. - Skulle jeg nøjes med mindre?
Nej. Men napoleonisk udstyr på en fremmed planet med dobbeltmåner?!
Jeg har jo i hvert fald fantasi, og spillet skal vise det.
En styrkeprøve? Latterligt, for I har ikke styrke.
Intelligensprøve? Lige så latterligt.
Men der skal være en risiko. Noget at vinde, noget at tabe.
Hvis vi skal spille, hvad kan vi så vinde?
Den mest fantastiske fremtid.
Det kræver selvfølgelig noget katastrofalt, hvis I taber.
Formålet skal være: Kan enhver af jer opretholde livet?
- Ja, hvis spillet er retfærdigt. - Åh, for pokker, Worf.
Retfærdighed er så menneskeligt. Brug fantasien!
Spillet skal være ...helt uretfærdigt.
- De går for vidt. - Strafpoint!
- Hvor er hun, Q? Glem spillet... - Hun er i straffeboksen.
Der bliver hun, indtil en af jer får straf. Der er kun én straffeboks.
Bliver en af jer sendt dertil, må kære Tasha overlade den til ham.
- Hvor bliver hun så af? - Forsvinder i intetheden.
Overhold nu reglerne. De eneste, der kan tilintetgøre Tasha nu, er jer.
Kaptajnens log...
For pokker, jeg kan ikke engang føre loggen.
Gid, jeg kunne hjælpe, kaptajn.
- Hvor er de andre? - Nede på en planet.
- En planet?! Hvad laver du her? - Øh, jeg...
Det lyder mærkeligt, men jeg er i en straffeboks.
- Straffeboks?! - Qs straffeboks. Mærkeligt.
Men jeg ved, at hvis en af de andre får straf...
...bare én, så er det ude med mig. Så er jeg død.
Det er frustrerende at blive kontrolleret sådan.
Løjtnant... Tasha. Det er helt i orden.
Hvad fanden gør jeg... græder?
Bare rolig.
Der er en ny regel:
Når man er i straffeboksen, er tårer tilladt.
Kaptajn... Hvis De ikke var kaptajn...
Omgang med kvinder af lavere rang?!
Især én i straffeboks? Nedbrydelse af disciplinen.
Men hvad er du? Kun et menneske.
Straffen er... forbi.
Fransk marskal? Latterligt.
Man tager de jobs, der er. For eksempel at føre loggen.
Stjernedato: I dag. Q taler for kaptajn Jean-Luc Picard-
- som er alt for bundet af stjerneflådetraditioner-
- til at være til nytte for os. Enterprise er hjælpeløst.
Fanget som et insekt i rav, mens mandskabet spiller et spil-
- hvis formål er at fastslå, om førsteofficeren-
- er værdig til den største gave, Q kan tilbyde.
Så du er ude efter Riker? Strålende.
- Han vil slå dig, ligesom jeg gjorde. - Skal vi vædde?
- Din kommando i Stjerneflåden... ...mod, at du ikke mere blander dig.
- Aftale? - Aftale, men du har allerede tabt.
Riker får et tilbud, han umuligt kan afslå.
- Geordi, kan du se Worf? - Jeg ville kunne se selv fregner...
- Han er ved den tredje bakkekam. - Tredje bakkekam?
Kommer godt frem. Åh! Godt... han så dem.
Hør, Q, du lader til at have brug for mennesker.
- Omsorg for dem... - Hvorfor vise det på denne måde?
Kom med en ligefrem forklaring. Sig, hvad du søger!
- Hvorfor dette komediespil? - Komediespil?! Spillet er kernen.
Jeg overraskes. Jeres Shakespeare forklarede det dog så godt.
- Javel, men stol ikke på en enkelt... - En skam, du ikke kender dine bøger.
Hør, Picard, og tænk over det: "Galaksen er en scene..."
- "Verden", ikke "galaksen"... - Åh, den kender du.
Havde han levet nu, havde han sagt galaksen. Hvad med denne?
"Livet er en skygge."
"En komediant, der slår spjæt på scenen-
- og derefter ej høres mere. Historien fortælles af en tåbe-
- den er fuld af larm ...og uden betydning."
Javel. Vor reaktion på spillet viser dig mere-
- end vort rigtige liv. "Historie fortalt af en tåbe." Interessant!
- Tak. Lidt Hamlet, måske? - Jeg kender Hamlet.
Og jeg siger dette i fuldt alvor.
"Hvilket kunstværk er mennesket. Hvor ophøjet i fornuft og evner!"
"Hvor udtryksfuldt i skikkelse og bevægelse."
"Handlekraftig som en engel. I fatteevne en gud!"
- Opfatter du din race sådan? - En dag bliver vi sådan, Q.
Bekymrer det dig?
Soldaterne har dannet skyttelinier. Sådan kaldes det vist.
- De er på vej herhen. - Bevæbnet med musketter?
- Ja, det ligner det. - Det passer til uniformerne.
Næppe et våben af vor standard. En blykugle fremdrevet af krudt.
- Rækkevidde højst 100 meter. - Men mod vore fasere?
En af vore håndfasere kunne splintre hele regimentet.
Den fordel ville Q nok ikke give os.
Medmindre...
- Kast våbnene! - Det var mig, Worf.
Jeg tjekkede, om faserne duer her.
Utroligt! Du kom ud af det blå, Worf.
- En krigers reaktion. - Rapportér. Hvad fandt du?
Det er gamle uniformer, men der er bestemt ikke mennesker indeni.
Mere i retning af ondskabsfulde dyr.
De soldater nærmer sig hurtigt.
Hvis du har en teori, Data...
Tænk hurtigt, førsteofficer, og reagér hurtigt.
Det er ikke musketter.
De kan kun reddes på én måde nu. Send dem tilbage til fartøjet.
- Kan jeg teleportere dem? - Gør som jeg. Du har fået magten.
Forstår du? Jeg har givet dig Qs magt. Brug den!
Brug din magt!
Lad mig få en Conn-position. Teknik, dette er broen.
- Fungerer systemerne igen, teknik? - Igen? Der var ingen afbrydelse.
Se, kaptajn. Der var ingen afbrydelse af kurs eller hastighed.
Begge har været konstante. Som om, vi ikke stoppede.
Det gjorde vi heller ikke. Q afbrød tiden.
- Hvor er førsteofficer Riker? - Han var med os.
Han er nok på planeten. Vi blev angrebet af... de dyr.
- Dyr? - Data kan bedre forklare det, sir.
De vil finde det æstetisk væmmeligt. Jeg laver en computerrapport.
Det vigtigste er nu, hvorfor savnes førsteofficer Riker?
Men han er nok i sikkerhed, i hvert fald fysisk.
Q har en vis interesse i ham.
Qs besøg har noget med vores førsteofficer at gøre.
- Og grunden, sir? - Bare jeg vidste det.
Q blev interesseret i ham ved Farpoint. Jeg forstår ikke hvorfor.
Imens fortsætter vi med redningsaktionen.
Hvad er så morsomt? Må jeg grine med?
- Du er vittigheden. - Underlig taknemmelighed.
Du har fået en gave, intet menneske kunne drømme om.
Er du ikke glad for, du kunne sende dine venner tilbage?
Eller soldaterne tilbage til intetheden, de kom fra?
Du forstår vel, at du kan sende dig selv tilbage til fartøjet-
- eller Jorden, eller blive til, hvad du ønsker?
Hvad er det, du har brug for? Du vil have noget fra os.
Noget fra jer tåbelige ikke-væsener?
- Du lyder snart som din kaptajn. - Et kompliment, men ikke et svar.
Vi tilbyder dig gaven over alle gaver.
Af jeres hjerters godhed?
Efter Farpoint vendte jeg tilbage til Q-kontinuumet.
- Hvad er det? - Galaksens grænseløse dimension.
- Det forstår jeg ikke. - Nej, ikke før du bliver en af os.
- "Før"?! Gentag venligst det. - Du må ikke afbryde.
Jeg kan ikke forklare dig universets sande natur her.
Men... ved Farpoint så vi jer kun som vilde.
Vi opdagede i stedet, at I er usædvanlige skabninger-
- inden for jeres begrænsninger, som bliver mindre og mindre.
Vi udvikler os. Noget driver os til at lære og udforske...
Menneskets drivkraft. Desværre for os, vokser den kraft hele tiden.
- Æon efter æon. - Æoner? Ved du, hvor langt vi når?
I en fjern fremtid vil I måske have overhalet os.
Vi må have større viden om denne drivkraft.
Derfor valgtes du til at blive en Q, til at bringe os denne trang-
- så vi bedre kan forstå den.
Det er vel et kompliment?
Eller jeg er måske indskrænket. Men at blive en af jer?
Jeg kan slet ikke lide dig.
Du kommer til at savne mig.
Nej, nu ikke igen!
Hvad sker der, førsteofficer Riker? Jeg sad i skolen og...
- Min faser er væk, Worf. Har De en? - Nej.
Hvor er Q? Hvis De kan forklare dette...
- Worf, Worf! - Pas på, Wesley!
- Wesley! - Nej, for fanden i helvede!
Riker! De gjorde... dette.
Og det er ikke det hele.
Gitteret? Sårene? Kun Q'erne kan gøre det.
Kaptajnens log: Stjernedato 41591,4.
12 minutter fra Sigma 3 venter overlevende fra ulykken på hjælp.
Om bord har førsteofficer, William T. Riker, også brug for-
- hjælp. Men det ligger ud over min erfaring...
... al menneskelig erfaring.
Hvordan fanden skal jeg råde dig?
Du kender konsekvenserne lige så godt som jeg.
Ingen har tilbudt mig at blive en gud før.
Det er tæt på udødelighed, Will.
Det er kontrol af tid og rum.
- Vi har set, hvad de kan. - Vi har også set, hvad jeg kan.
Hvis du afslår tilbudet, må du ikke bruge magten igen.
Fristelsen er for stor på vort udviklingstrin.
- Tror du ikke, jeg kan sige nej? - Det er op til dig.
- Er du så stærk, at du afslår magten? - Bestemt.
Selv om du fristes stærkt? Og hvis Q giver dig problemer?
- Du har mit ord. - Godt. Jeg ved, hvad det betyder.
Vi er i kredsløb om Sigma 3.
Klar til teleportering af redningshold til ulykkesområdet.
Denne vej, sir.
- Er der andre? - De er væk. Der er kun os.
Førsteofficer!
Der er nogen hernede.
Vi nærmer os...
Det er for sent. Hun er død.
Bare vi var kommet lidt før.
Sir... hvis De virkelig har Q-magten?
Jamen, De kan da ikke opvække hende, vel?
Nej. Jeg er hindret af et løfte.
Gid, jeg ikke havde aflagt det løfte. Så var barnet reddet.
De gjorde ret. Hvis De først vænnede Dem til magten...
Og lige før? Da reddede jeg mandskabet.
Og hvis De får smag for magten?
Jeg ønsker snarest muligt et møde med Dem og officererne.
Når redningsaktionen er ovre, vil jeg diskutere den nye kraft...
- Mødet holdes på broen, hvis ingen... - Fint, for jeg har indkaldt alle.
Korrektion! Med denne svære beslutning har jeg tilladt mødet.
Selvfølgelig, Jean-Luc.
- Du har ikke adgang, Wesley. - Hvorfor ikke, sir?
De hjalp mig til at blive officer... fændrik.
Godt, du bliver.
Jeg har fået en usædvanlig magt, men er ikke pludselig et uhyre.
Ud over disse evner, og jeg ved ikke, hvor langt de rækker-
- så er jeg den samme William T. Riker, I kender.
Nå?
Alle ser beklemte ud?
Alle husker måske: "At magt korrumperer".
Og "Total magt korrumperer totalt". Det har jeg tænkt på, Jean-Luc.
Har De bemærket, at vi nu er på fornavn? Førsteofficer...
Noget er allerede sket, Will.
Hvordan? Jeg fortrød så meget ikke at kunne hjælpe det barn.
Kunne jeg ikke have brugt magten?
Det havde ikke været mere forkert end at redde jer fra soldaterne.
Glem ikke, at den faresituation var sat i scene af Q'erne.
For Q'erne er vi bare lavtstående dyr, der må danse efter deres pibe.
Nej, de har høje tanker om os.
Vi har en evne til udvikling, de beundrer.
Eller frygter...
Nej, vi lærte, at Q ikke beundrer os. Q har formørket Deres sind.
Forstår du ikke den fantastiske gave?
Er disse virkelig dine venner, broder?
Lad os bede for forståelse og medfølelse.
Nej, bestemt ikke. Hvorfor må du bruge udklædning?
- Har du ikke selv en identitet? - Jeg kom i søgen efter sandhed.
- Du kom i søgen efter menneskeheden. - Jeg tilgiver din blasfemi.
Se, Riker. Han er en plattenslager og har været det siden Farpoint.
- Plattenslager? - Du tilbyder Riker jalousi.
Mit tilbud ligger over din fatteevne.
Du taler om venskab, men hindrer ham samtidig i det største eventyr-
- nogensinde tilbudt et menneske.
Hindrer? Han har intet lovet endnu?
Din jalousi er det værste, kaptajn.
Du elsker hver af dine folk. Vis det!
Du kan give hver af dem en gave, der viser din hengivenhed.
Det kan vel ikke skade, hvis jeg gav dem noget, de kan lide?
Hvor rørende! En bøn til hans tidligere kaptajn.
"Må jeg give mine venner lykken? Må jeg, sir?"
Jeg tillader og støtter din idé, Riker.
Samarbejd med ham, hvis du ønsker det.
- Er De sikker, sir? - Bestemt.
Værsgo... Vis os dine hengivenhedsgaver.
Vær ikke bange. Ingen af jer kan skades.
Skal jeg gætte jeres drømme?
Du går nu, Wesley.
Nej. Wesley kender jeg bedst. Vort venskab, samtaler.
Dit største ønske, unge ven?
Du er ti år ældre, en mand.
Hej, Wes... ikke dårligt.
- Data? - Nej... nej, sir.
Du har altid ønsket det. At blive menneske.
Det stemmer, men jeg ønsker ikke at blande-
- den ene illusion med den anden.
Det ville måske være virkelighed for Q eller for Dem, sir-
- men det ville det ikke være for mig.
Skrev kaptajnens yndlingsforfatter ikke:
"Vær først og fremmest sandfærdig mod dig selv."
Beklager, førsteofficer. Jeg afstår.
Og du, min ven. Jeg ved, hvad du ønsker.
Du er lige så smuk, som jeg forestillede mig... og mere.
Så kan vi smide brillerne væk?
Nej, sir. Prisen er lidt for høj for mig.
Og jeg kan ikke lide den, jeg skal takke for det.
Lav mig tilbage som før.
Jeg beder Dem.
Stolte kriger, Worf. Slet ikke bundet af bånd til din egen verden.
Nej!
Hun er som en fremmed for mig nu.
- Er sex hos jer sådan, Worf? - Dette er sex.
- Men der er ikke plads i mit liv. - Ikke plads, mikrohjerne? Styr dig!
- Det er for tidligt, Riker. - Er det din mor, der protesterer?
Nej.
Men jeg vil helst nå dertil på egen hånd... helt ærligt.
Det er lettest på den måde. Lyt til Riker!
Hvordan vidste De det, sir? Jeg føler mig som en idiot.
Det burde De også.
- Spillet er ude, Q. Det er slut. - I ødelægger jer selv.
- Indløs væddemålet. - Hvilket væddemål?
De andre Q'er husker nok, I lovede, ikke at genere os mere, og indser-
- du ikke kunne friste os.
Bare én ting mere.
Du har vist noget, du skal forklare.
Forunderligt!
Jeg kan igen se det samme tidshul, kaptajn.
Vi er lige kommet tilbage fra redningsaktionen.
Hvorfor kan Q'erne-
- håndtere tid og rum så dygtigt og os så dårligt?
En dag opdager vi måske, at tid og rum er simplere-
- end den menneskelige ligning.
Endnu ingen kurs, førsteofficer?
Javel, sir. De har koordinaterne, La Forge.
Javel, sir. På skærmen.
Aktivér.